Så er vi her.
- "Regnen over Castamere"! - Er du døv?
Du gætter forkert hver gang. Lyt nu, din fisse!
"Bjørnen og den fagre mø"!
Endelig en mand, der kan høre. Bare synd, at din pik er så lille.
Første gang jeg så den, troede jeg, du var eunuk.
I har set den, piger. En lille snegl, der titter ud under sit hus.
Dit barn græd i morges.
Han vækkede mig.
- Kan du høre mig? - Ja.
- Har du noget at sige? - Undskyld, at han vækkede dig.
Jeg er ligeglad med din undskyldning. Hold ham stille, eller jeg gør det.
Du vover ikke at røre ham.
Din lille vildlingekælling. Du burde være blevet hos dine egne.
- Hører du efter? - Hold mund.
- Det er bare en ugle, dumme kælling. - Nej, det er det ikke.
Jeg burde ikke have efterladt hende.
- Du kunne ikke vide det. - Jo, de har angrebet byer i nærheden.
- De slagtede vores brødre. - De havde ordre på at blive her.
Er det Black Jack, Kegs og Mullys egen skyld?
De burde ikke have været der.
Vi skal beskytte menneskets rige. Vi kan ikke engang beskytte Mole's Town.
Vi kan ikke gå efter dem. Det er det, de vil.
Lille Sam... Jeg kunne lige så godt have dræbt dem selv.
Hun gemte sig måske. Jeg troede, at I døde med Mormont.
Men I kom tilbage.
Hun overlevede Craster, og han var et ærkesvin.
Hun overlevede vandringen til Væggen. Hun overlevede en hvid vandrer!
Hun kan have klaret sig ud.
Måske.
Hvis de angreb Mole's Town, er vi de næste.
- Mances hær må nærme sig. - 100.000 mænd. Og vi er 105.
Regner du Black Jack, Kegs og Mully med? 102.
Hvordan skal 102 mænd stoppe 100.000?
Den, der dør sidst, må brænde os andre.
Når jeg er færdig med denne verden, vil jeg ikke komme tilbage.
- Udspionerede han dig? - Nej.
Dothrakierne elsker under stjernerne, mens hele khalasaren ser på.
- Ja, eders nåde. - Men du er ikke dothraki.
- Nej. - Grey Worm er ikke interesseret.
De Ubesmittede er ligeglade med, hvad vi har under tøjet.
- Han var interesseret. - Hvad?
Jeg tror, at han var interesseret.
Når slavehandlerne kastrerer drengene, tager de så det hele?
Det hele?
Både søjlen og stenene.
- Det ved jeg ikke, eders nåde. - Har du aldrig overvejet det?
Jo, eders nåde.
Missandei.
- Jeg er kommet for at undskylde. - Der er intet at undskylde.
- Jeg håber, at jeg ikke skræmte dig. - Nej.
Din undervisning i fællessproget...
...er værdifuld for jeg. - "For mig."
- Har jeg lært dig ordet "værdifuld"? - Jorah, andalen, lærte jeg...
...lærte mig ordet.
- Kan du huske dit fødenavn? - Jeg husker intet. Kun Ubesmittet.
Da de skar dig...
Kan du huske det?
- Jeg er ked af, at de gjorde det. - Hvorfor er du ked af det?
Det er en forfærdelig ting at gøre ved en dreng.
Uden det var jeg aldrig blevet Ubesmittet-
- og havde ikke stået på Stolthedens torv-
- da Daenerys Stormborn beordrede os til at dræbe herrerne.
Jeg var aldrig blevet valgt til at lede de Ubesmittede.
Jeg havde aldrig mødt Missandei fra øen Naath.
Jeg er ked af, at jeg...
For i dag... undskyld.
Grey Worm.
Jeg er glad for, at du så mig.
Det er jeg også.
Kraken.
De er stærke i havet, men på land har de ingen knogler.
De falder sammen og bliver en formløs bunke.
Det burde de vide, men de er ikke så kloge.
Hvad skal du sige?
At jeg er Theon Greyjoy, prins af Jernøerne.
- Og hvem er du virkelig? - Jeg er Reek.
Er du sikker? Du ligner meget en lord.
Frygtindgydende, stolt...
- Jeg er Reek. - Indtil hvornår?
- Altid. For evigt. - Nemlig.
Indtil du rådner i jorden.
Husk, hvad du er, og hvad du ikke er.
Giv mig Moat Cailin.
Kom ikke nærmere!
Hvem er du?
Jeg hedder Kenning og er garnisonens kommandør.
- Er du Theon Greyjoy? - Ja.
- Hvorfor skulle jeg tro på det? - Jeg blev født på Pyke, søn af Balon.
Hans tredje og eneste levende søn. Jeg er jeres prins.
Jeg sværger ved den druknede gud. Det, som er dødt, vil aldrig dø.
Hvorfor kom du så her med Boltons hær?
Lord Bolton tog mig til fange. Han sendte mig ind for at forhandle.
Hvad vil lord Bolton?
I er syge og langt underlegne, og I er langt fra havet.
Lord Bolton beder jer om at skåne jeres mænd og forlade fæstningen.
Så vil han være retfærdig mod jer, som han har været mod mig.
- I får frit lejde til havet. - Han vil have os til at kapitulere.
Min far, din konge, kapitulerede for mange år siden til Robert Baratheon.
Jeg så ham bøje knæene, uden skam.
Han kæmpede med ære, som I har gjort.
- "Uden skam", "kæmpede med ære"... - Undskyld?
"Uden skam", "kæmpede med ære".
Kun en pisket hund ville tale sådan.
Eller en kvinde.
- Er du en kvinde, dreng? - Du aner ikke...
- De jernfødte overgiver sig ikke. - Reek, Reek...
Sig du det til din herre, Theon Greyjoy, eller hvem helvede du er.
- Reek, Reek... - Hvad fanden mumler du om?
Reek.
- Giver vi os, får vi da lov at leve? - Ja.
Hejs det hvide flag og åbn portene.
I kan rejse hjem.
Du troede vel ikke, at jeg ville lade dem gå? Det er ikke på mode længere.
At flå sine fjender. Trist, men sandt. Traditioner er vigtige.
- Vi er intet uden vor historie. - Ja, my lord.
- Tager vi hjem nu? - Det tror jeg.
Til vores nye hjem.
- Har du udenlands blod, Baelish? - En oldefar fra Braavos, ja.
Men alle vores forfædre kom vel andetsteds fra en gang.
Vores forfædre har forsvaret Dalen mod indtrængende i tusindvis af år.
Dalens skønhed finder kun sin lige i dens fornemme adel.
Lady Arryn sagde ofte, at De var en klippe, lord Royce.
Hun fortalte mig intet om dig. Men det behøvede hun heller ikke.
Du er en ågerkarl og en horebuk, har slikket Tywin Lannisters støvler.
Da Jon Arryn udnævnte dig til møntmester, var alle ligeglade.
Lad en snusket mand om snusket arbejde.
Men da du begyndte at opvarte lady Arryn...
Lady Arryn inviterede mig. Vi stod hinanden nær.
Vi ved, hvor nære I var.
Lady Arryns tilbøjeligheder var hendes sag. Hendes død er vores.
- Hendes selvmord kom som et chok. - Hun var en særling, men selvmord?
Hun forgudede sin dreng og ville aldrig have forladt ham.
På få dage giftede du dig med hende, og hun faldt ud gennem månedøren.
Hun var altid melankolsk. Verden var for brutal til hende.
- Der var et vidne, en pige. - Din niece, siges det.
En uuddannet og enfoldig pige. Hun er ikke...
- Vi vil gerne tale med hende. - Jeg henter hende.
Det behøves ikke. Vi vil høre hendes uforvanskede udsagn.
Kom nærmere. Du behøver ikke at være bange for os... eller ham.
Er lord Baelish din onkel? Hedder du Alayne?
Vil det være lettere uden lord Baelish? Jeg spurgte ikke dig.
- Han kan blive. - Højere, pige! Fortæl os, hvad du så.
Undskyld, lord Baelish, men jeg må sige sandheden.
- Jeg vil fortælle jer alt. - Udelad endelig intet, Alayne.
Mit navn er ikke Alayne.
Det er Sansa Stark, lord Eddard Starks ældste datter.
Lord Royce, vi mødtes på Winterfell, da de fulgte deres søn til Væggen.
Sansa Stark? Lyver du mig lige op i ansigtet, din orm?
Lord Baelish har fortalt mange løgne.
Alt sammen for at beskytte mig.
Siden min fars henrettelse har jeg været gidsel i King's Landing.
Jeg var noget, kong Joffrey og dronning Cersei kunne lege med.
De slog mig og ydmygede mig. De giftede mig bort til dværgen.
Jeg havde ingen venner i King's Landing.
Blot en.
Han reddede mig og hjalp mig med at flygte, da han fik chancen.
Han vidste, at jeg ville være sikker her hos min tante Lysa.
Lannisters har venner overalt, selv i Dalen.
- Jeg måtte ikke afsløre mit navn. - Din hemmelighed er tryg hos os.
Din far voksede op her. Vi gik ofte på jagt sammen.
Han var en god mand.
Fortæl os, hvad der skete med din tante, Sansa.
I kendte hende godt. I vidste, at hun var en plaget sjæl.
Hun havde altid elsket lord Baelish.
Fra det øjeblik han ankom til Riverrun som otteårig-
- med alt, hvad han ejede, i en lille pose.
Hun tilstod, at hun aldrig elskede lord Arryn.
Hun gjorde blot, som hendes far ville.
Da guderne lod hende være sammen med lord Baelish, var hun lykkelig.
En tid. Min tante var en jaloux kvinde.
Hun frygtede, at lord Baelish ville forlade hende for en yngre kvinde.
Og så en dag... så hun ham kysse mig.
- Lady Sansa! - Det var kun et lille kys på kinden.
Lord Baelish er min onkel nu. Han har altid været så venlig.
Jeg var så glad for at være fri igen, og det var hans fortjeneste.
Men min tante forbandede mig. Hun kaldte mig en hore-
- og ville kaste mig ud gennem månedøren.
Da lord Baelish forsøgte at berolige hende, slog hun ham.
Hun sagde, at hun ikke ville leve længere.
Han lovede hende, at han aldrig havde elsket nogen anden, men...
Hun trådte gennem døren og...
Det er ikke din skyld, søde pige.
Det er ikke din skyld.
Man kan se det i drengens opdragelse. At give en tiårig bryst...
Lord Royce! Ikke nu.
Om forladelse, my lady. Dem med, lord Baelish.
I ville have retfærdighed, lord Royce. Også jeg.
- Findes det ved selvmord? - Ikke for Lysa, men for hendes søn.
Dalens riddere kæmpede med Jon Arryn, Ned Stark og Robert Baratheon-
- mod den gale konge.
Siden da har Arryn, Royce, Corbray og Waynwood, Dalens store huse...
...set på fra kulisserne. - Betvivler De vores mod?
Hvis side står I på? Støtter I Lannisters, som henrettede Ned Stark?
- Selvfølgelig ikke! - Lysa nægtede Catelyn Stark hjælp.
I har ladet Tywin Lannister sejre. Hvem vover at trodse ham nu?
Hvem skal vi støtte? Robb Stark er død.
- Støt Robin Arryn, Dalens lord. - Han er en sygelig lille dreng.
- De bliver til tider stærke mænd. - De dør oftere unge.
Jeg forgudede Lysa, men hun beskyttede sin søn for meget.
Han må lære at svinge et sværd og ride på en hest.
- Det er på høje tide. - Ja.
På høje tide at besøge Dalens borge.
Det er på høje tid, at Robin flyver fra reden.
- Ser Barristan. - Ja?
Hvem har sendt dig?
- Ser Barristan. - Ser Jorah.
- Er jeg glemt et rådsmøde? - Nej.
- Hvad er det? - En kongelig benådning.
Underskrevet af Robert Baratheon.
Du udspionerede hende.
- Hvem gav dig dette? - Spiller det nogen rolle?
- Har du fortalt hende det? - Jeg ville fortælle dig det først.
Jeg ville ikke gå bag om ryggen på dig.
- Lad mig tale med hende alene. - Det får du aldrig lov til igen.
Hvorfor benådede tronraneren dig?
- Hvis vi kan tale alene... - Nej, tal til mig her og nu.
Hvem, tror du, sendte brevet hertil?
Det er Tywin Lannisters værk. Han vil så splid mellem os.
Benådningen er underskrevet det år, vi mødte hinanden.
Hvorfor blev du benådet? Eller er brevet forfalsket?
- Det er ikke forfalsket. - Hvorfor så?
- Jeg skrev til Varys, spionmesteren. - Hvad stod der i brevene?
Information. Om Deres og Viserys' ankomst til Pentos.
Om planen om Deres ægteskab til Khal Drogo. Om Deres brors død.
Fortalte du, at jeg bar Drogos barn?
- Khaleesi... - Kald mig ikke det. Fortalte du det?
Ja.
Vinhandleren forsøgte at forgive mig.
- Jeg lod dig ikke drikke vinen. - Du vidste, at den var forgiftet.
- Jeg havde mistanke om det. - Du forrådte mig. Helt fra starten.
Tilgiv mig.
Jeg ville aldrig... Khaleesi, tilgiv mig.
Du solgte mig til min fars morder, som stjal min brors trone-
- og nu vil du tilgives?
- Jeg har elsket Dem. - Elsket? Hvordan kan du sige det?
Enhver anden havde jeg henrettet, men jeg vil ikke have dit lig i min by.
Vend hjem til dine herrer i King's Landing. De skåner dig måske.
- Daenerys, vær god... - Rør mig ikke og sig ikke mit navn.
Forlad byen inden tusmørke.
Hvis du er i Meereen ved daggry, får jeg dit hoved kastet i havet.
Gå.
Nu.
Moat Cailin er din, far.
Kom.
- Har du hørt fra Locke? - Nej.
Ligegyldigt. Det er bare en lam dreng.
Nordens lorder har ikke set dem.
Han er sikkert død.
De fleste jernfødte er flygtet fra Norden.
Flere vil følge nu, takket være dig.
Fortæl mig, hvad du ser.
Hede, marker, bakker.
Fortæl mig, hvad du ser.
- Ingenting. - Ikke ingenting... Norden.
Rid 1.100 km den vej, og du er stadig i Norden.
650 km den vej og 500 km den vej.
Det er større end de andre seks kongedømmer til sammen-
- og jeg er dens statholder.
Norden er mit.
Sig mig så, hvad hedder du?
Ramsay Snow.
Nej, ikke Ramsay Snow.
Åbn det.
Fra og med i dag er du Ramsay Bolton-
- søn af Roose Bolton, Nordens statholder.
Du ærer mig. Jeg sværger at forsvare dit navn og dine traditioner.
Jeg vil være dig værdig, far. Det lover jeg.
Kom, Reek. Jeg behøver et bad.
Kom ind.
Første gang jeg så dig, var du et barn på besøg i hovedstaden.
Du er ikke et barn længere.
- Hvorfor hjalp du mig? - De havde kastet dig ud af månedøren.
Det er ikke et svar.
Hvad havde de mon så gjort med mig?
- Det ved jeg ikke. - Heller ikke jeg.
Stoler du hellere på den mand, du kender, end på fremmede?
Tror du, at du kender mig?
- Jeg ved, hvad du vil have. - Gør du?
- Jeg troede, at jeg ville blive glad. - Intet gør dig glad.
Jo, da jeg dræbte Polliver og Rorge.
Er du ked af det, fordi du ikke fik lov at dræbe Joffrey selv?
Jeg ville gerne se hans blik, da han vidste, at det var slut.
Intet slår det blik...
Du var hans livvagt. Kunne du have reddet ham?
Jeg var ikke hans mundskænk.
Møgungen fortjente at dø, men...
Gift... Det er en kvindes våben. Mænd dræber med stål.
Det er hovmodig tale. Du bliver aldrig en god morder.
Jeg havde gerne dræbt Joffrey med et kyllingeben.
Det havde jeg betalt godt for at se.
- Du burde have ladet mig brænde det. - Det er et loppebid.
- Det får dig til at gå langsommere. - Vi behøver ikke at gå meget længere.
Tror du, at min tante betaler? Vi har jo aldrig mødte hinanden.
Det er ligegyldigt. I er blodsbeslægtet.
Familie, ære og det skidt. I lords og ladies taler aldrig om andet.
Jeg er ingen lady.
- Hvem ønsker at passere Blodporten? - Hunden, Sandor Clegane...
...og hans... rejsefælle.
Arya Stark, niece til jeres lady Lysa Arryn.
Så må jeg kondolere. Lady Arryn er død.
For tre dage siden.
- Jeg er bange for at rejse hjemmefra. - Vær ikke det.
Dalens lord hører hjemme på Eyrie. Det er ikke sikkert udenfor.
Din mor var ikke sikker her. Folk dør ved middagsbordet, i deres senge-
- og når de sidder på natpotten.
Alle dør før eller senere, men spekuler ikke på døden.
Spekuler på livet. Vær herre over det, så længe det varer.
Det er, hvad det indebærer, at være Dalens lord.
Skal vi komme af sted?
Vin hjælper altid.
Tak for det.
Tvekamp.
En afgørelse af en mands skyld eller uskyld i gudernes øjne-
- ved at lade to andre hakke hinanden ihjel. Det siger noget om guderne.
- Hvor længe til? - Snart.
Tror du, at Oberyn har en chance?
- "Den røde slange." Han må være god. - Jeg har aldrig set ham kæmpe.
Han dør. Jeg dør.
- Oberyn tror på sig selv. - Mildest talt.
Hvad er straffen for kongemord? Partering? Hængning? Hjul og stejle?
- Halshugning. - Hvor dagligdags.
Han var jo min nevø, så hvad bliver det? Der er fratricide og filicide.
Nepoticide må det hedde.
Matricide, patricide, infanticide, suicide...
Der findes ord for alle slags mord.
- Fætre. - Nej, der er intet for fættermord.
- Bravo. Kan du huske fætter Orson? - Selvfølgelig.
Ammen tabte ham på hovedet. Han blev åndssvag.
- Han sad i haven... ...og knuste biller med en sten.
- Han var ovenud lykkelig. - Du med.
Burde du ikke føle for de udsatte?
Tværtimod! Kun når jeg lo af andres ulykke, følte jeg mig normal.
- Men det blev kedeligt. - For dig, ja.
- Jeg havde andre interesser. - Ja, andre interesser.
- Men jeg blev hos Orson. - Hvorfor?
Af nysgerrighed. Hvorfor knuste han billerne? Hvad fik han ud af det?
Først spurgte jeg ham: "Orson, hvorfor knuser du billerne?"
Han svarede: "Knus billerne! Knus dem!"
Jeg lod mig ikke slå ud, for jeg var klog.
Jeg var fast besluttet på at forstå, hvad der drev idioten.
- Jeg gik i mester Volariks bibliotek. - Volarik! Han prøvede at røre mig.
Der er skrevet alt for meget om genier, men alt for lidt om idioter.
Intet forklarede Orsons tilstand eller hans evindelige billeslagtning.
Så jeg gik tilbage til kilden og begyndte at observere Orson-
- som man studerer dyr for at forstå deres opførsel bedre.
Efterhånden blev jeg mere sikker. Der foregik noget derinde.
Hans ansigt var som en side i en bog på et fremmedsprog-
- men havde sine grunde.
Jeg måtte kende dem, så jeg observerede ham dagen lang.
Jeg spiste frokost i haven og tyggede maden til hans rytme.
Jeg tænkte meget på ham.
Når far kværnede om familiearven, tænkte jeg på Orsons biller.
Jeg læste om Targaryens erobringer, men hørte jeg dragevinger? Nej...
Jeg forstod det stadig ikke, og jeg måtte vide det.
For det var forfærdeligt, at billerne måtte dø uden grund.
Hver dag myrdes i snesevis af mænd, kvinder og børn.
- Hvem fanden bryder sig om biller? - Det fyldte mig med rædsel.
Bunker af dem, år efter år.
Hvor mange små kryb blev smadret og forvandlet til jord igen?
Jeg drømte, at jeg stod på en uendelig strand af billeskaller.
Jeg vågnede og græd over deres små knuste kroppe.
Jeg prøvede at stoppe Orson en gang. Han skubbede mig væk og fortsatte.
Hver dag, indtil muldyret sparkede ham i brystet, så han døde.
Hvad tror du?
Hvorfor gjorde han det? Hvad handlede det om?
Det ved jeg ikke.
Held og lykke i dag.
- Det er en meget let rustning. - Jeg vil være rørlig.
- Drik ikke. - Har De stor erfaring med tvekamp?
- Jeg drikker altid før en kamp. - Det kan blive Deres død. Og min.
Jeg skal ikke dø i dag.
- Skal du kæmpe mod det der? - Jeg skal dræbe "det der".
- Han er enorm! - Det hjælper ikke en på ryggen.
Gudskelov.
Vi er samlet foran guder og mennesker for at afgøre-
- hvorvidt denne mand, Tyrion Lannister, er skyldig eller uskyldig.
Må Moderen vise ham nåde, må Faderen skænke retfærdighed-
- og må Krigeren føre vor ridders hånd...
- Lad mig ikke alene tilbage her. - Aldrig.
- Ved du, hvem jeg er? - En død mand!
Jeg er Elia Martells bror.
Ved du, hvorfor jer er kommet til denne stinkende by? For dig.
Du skal tilstå, før du dør.
Du voldtog min søster. Du myrdede hende og dræbte hendes børn.
Sig det nu, så går det hurtigt.
Sig det. Du voldtog hende.
Du myrdede hende.
Du dræbte hendes børn.
Du voldtog hende! Du myrdede hende! Du dræbte hendes børn!
Du voldtog hende! Du myrdede hende!
Du dræbte hendes børn!
Dør du?
Nej, nej, nej! Dø ikke endnu. Du har ikke tilstået.
Sig det. Sig hendes navn.
Elia Martell. Du voldtog hende. Du dræbte hendes børn. Elia Martell!
På vis ordre? Hvem? Sig hendes navn!
Du voldtog hende! Du myrdede hende! Du dræbte hendes børn!
Sig det. Sig hendes navn.
Sig det!
Elia Martell.
Jeg dræbte hendes børn. Så voldtog jeg hende.
Så knuste jeg hendes hoved. Sådan her!
Guderne har fældet deres dom.
Tyrion Lannister, i kong Tommen Baratheons navn-
- dømmes du hermed til døden.
Trine Nørgaard www.btistudios.com